Фальсифікат документа: міждисциплінарний вимір - Бездрабко, В. В. (Сумський історико-архівний журнал, 2026)
Мета статті полягає в розкритті значень поняття фальсифікат документа; репрезентації формування засад технічної експертизи та наукової критики документів; виявленні основних підходів до з’ясування фактів фальшування, підроблення документів. Методологію дослідження склали історико-хронологічний, термінологічний, методи аналізу, синтезу, узагальнення. Історико-хронологічний метод застосовано для розкриття еволюції експертизи документів, формування галузей знань, пов’язаних із вивченням історичних джерел, наукових і технічних практик виявлення фальсифікату документів. Термінологічний метод застосовано для виявлення ієрархічності значень понять “фальсифікат документа”, “підробка документа”, “підлог документа”. Методи аналізу й синтезу використано для викладу причинно-наслідкових зв’язків між накопиченням емпіричних, прикладних знань і розвитком експертизи, наукової критики документів. Метод узагальнення став у пригоді для з’ясування основних тенденцій і традицій розвитку експертизи документів із метою виявлення фальсифікатів. Наукова новизна дослідження полягає в представлені багатовимірної проблеми фальшування документів в історії людства. Висновки. Проблема фальсифікату документа має давнє походження. Початково викриття фальшованого документа мало практичне значення, згодом ще й науково-прикладне. Методики розпізнання фальсифікату документа складаються передусім у надрах правової, архівної й діловодної практик. Об’єкти фальшування: документна інформація або / і носій документної інформації. Документ може бути сфальшованим зумисно (примусово, добровільно) або випадково. Поняття фальсифікат є ширшим, ніж підробка. Підробити документ можна в тому випадку, якщо він уже існує. Підлогом є той документ, який через первинний задум автора потенційно приречений на фіксування неповних, недостовірних, прихованих даних чи спотворення формальних ознак, характеристик. Фальсифікат документа – це результат його підроблення, підлогу. Склалися різні підходи до вивчення фальсифікату документа, зокрема правовий, історико-джерелознавчий та ін. Для правового підходу доказова цінність документа є головною його властивістю. Для істориків-джерелознавців, архівістів, документознавців головною цінністю документа є інформаційна. На інституційному, нормативно-правовому, технічному, науково-методичному рівнях засвідчено актуальність, важливість і необхідність захисту інформації, документів від фальшувань.